Puuro tuli mustaa
Kuulun ikäluokkaan, joka luki koulussa Setälän kielioppia. Sitä oli toki moneen kertaan muokattu ja ajanmukaistettu, mutta paljon oli jäljelläkin. Nykyään tuota kielioppia pidetään vanhentuneena, monet jopa katsovat, että sillä on ollut kahlitseva vaikutus tapaan, jolla me suhtaudumme kieleemme.
Minä rakastin sitä. Asiaa auttoi Kallion yhteiskoulun
karismaattinen suomen opettaja Viljo ”Ville” Tervonen, joka innostuksellaan
innosti meitä niin kirjallisuutta lukemaan kuin kielioppia ymmärtämään.
Oli riemullista jäsentää omaa kieltä, saada käsitteitä sen
kuvaamiseen. Nuorelle ihmiselle selkeät säännöt olivat mannaa ja virheiden
metsästys mitä hauskinta huvia.
Sittemmin käsitykseni kielestä on toki laventunut. En muista,
mistä ja milloin opin, että kieli on yhtä kuin sen käyttö, kieliyhteisön
kommunikaation väline, jolla on kyllä sääntönsä, mutta huomattavasti
monimutkaisemmat ja ristiriitaisemmat kuin Setälä kieliopissaan esittää. Vuonna
2004 ilmestynyt Iso suomen kielioppi onkin melkoisesti laajempi opus ja
kokonaan vailla ohjailun tarkoitusta.
En siis itke, vaikka nyt on ”lupa” alkaa lukemaan, onhan
puoli Suomea sanonut niin aina. Svetisismit ja kyökkisuomi, joita vielä
1960-luvulla siivottiin pois kielestä, ovat minusta nyt anglismien vyöryn alla
herttaista katoavaa perinnettä.
Mutta Setälän esimerkit! Niitä en voi unohtaa. Puu
kaadettiin latva järveen. Miten runollista, miten ytimekästä. Väliäkö
sillä, ettei kukaan enää niin sano. Monet esimerkit ovat äänteellisesti ja
rytmisesti kauniita, mutta liikuttavinta on tuokiokuva agraari-Suomen arkeen,
joka niistä välittyy.
Miehistä kolme pelastui, kaksi hukkui.
Poika lukee. Maa viheriöitsee.
Poika juoksee. Linnut laulavat. Me puhumme.
Tällä paikalla kasvaa petäjämetsää. Sotaväkeä tuli kaupunkiin. Vettä valui virtana. Taloja on palanut.
Kohta päästään perille. Jo tultiin. Hevonen vietiin laitumelle.
Kirves on tylsä. Omena on makea. Jalkani ovat kipeät. Pojat ovat iloiset. Huoneet ovat kylmät.
Hän on maamme oppineimpia miehiä. Mustalaisetkin ovat ihmisiä. Tämä ei ole vettä, vaan viiniä.
Silmät ovat kauniit. Vesi on kylmää.
Käske pojan tuoda hevonen kotiin. Antakaa nimismiehelle käsky ottaa rosvo kiinni.
Tulkaa ottamaan kahvia. Käypäs ottamassa kirves seinältä.
Renki teki rattaat liian pienet. Hän veisti kirvesvarren aivan uutta mallia.
Tämä metsä on valtion. Kynä on minun.
Tyttöjä on tuvassa. Talonkin tyttäriä on piikoina.
Miehet hakkaavat pihalla puita. Jättiläiset rakensivat kirkon. Koulut ovat hyödyllisiä. Täällä muutamat pojat ovat vallattomia.
Minun, kuten monen muunkin, suosikki on kuitenkin Puuro
tuli mustaa. Ei riitä, että lause sotii omaa kielitajua vastaan, se
herättää muitakin kysymyksiä. Mistä aineista keitetään musta puuro? Vai paloiko
se ehkä pohjaan? Vasta tätä kirjoittaessani löysin Lönnrotin muistiin
merkitsemän kansansadun, jossa kettu
petkuttaa sutta ja saa sen keittämään puuron akanoista kahmittuaan kaikki jyvät
itselleen.
Lähtivät siitä jauhamaan kumpiki elojansa. Suella akanat kivien välissä vaan sihisivät, ketun jyräsivät jauhatessaan. Kysyi susi ketulta:
– Minkätähen sinun kivesi panee jyr, jyr ja minun sih, sih?
– Se tulee siitä, vastasi kettu, että minä panen hietaa sekaan.
Niin löi susiki välimmiten kourallisen hietaa kiven silmään ja sai sillää kivensä jyrisemään. Rupesivat sitte puuroa keittämään kumpiki jauhoistansa. Suen puuro tuli mustaa, ketun valkiata – – –
(Koko satu löytyy täältä.)
Palaa otsikoihin | 11 puheenvuoroa
Saarimaan selitys on, että translatiivi kertoo muutoksen tilassa: "Talo tehtiin liian suureksi" tarkoittaisi esimerkiksi lisäsiiven rakentamista. "Talo tehtiin liian suuri" taas merkitsee jo alun alkaen liian mahtipontista rakentamista. Tokko monikaan enää huomaa tällaisia vivahteita.
Nää kalathan tuli hyviä. (P) | Uskoisin että se [remontoitava talo] tulee ihan kiva (TV) | Ohrahan tullee heikkokasvusta jos se kylvetään kesäkuun lopussa. (TV)
Vähän kuin: "Kello tuli kolme."
Onko jälkimmäinen yleiskieleenkin jäänyt reliikki tästä samasta ilmiöstä?
Mutta mitenkäs taidat sanoa tuon asian napakasti ja ytimekkäästi jotenkin muuten?
Itse muuten toisinaan oikeasti käytän tuota "puuro tuli mustaa" -rakennetta. Minun korvaani se on hiukan arkaainen mutta ei mitenkään outo.
Liian suuren lisäsiiven rakentamisesta sanottaisiin ymmärrettävämmällä kielellä, että taloa suurennettiin liikaa. Ja jälkimmäiseen esimerkkilauseeseen sujuvampi sanajärjestys olisi: Tehtiin liian suuri talo.
Yleiskielessä objektia luonnehtivaa predikatiivia vastaa transitiivinen tuloslause: ”Talosta tehtiin liian suuri.” Se voi vallan hyvin kuvata alun alkaen liian mahtipontista rakentamista.
Tää lauserakenne on tosiaan kiehtova ja mietityttävä! Mulla on tulossa artikkeli sen murrelevikistä.
Puuron väristä vielä:
Hiekkakin voi tehdä puuron mustaa, kuten sadussa, mutta ehkä tavallisempi syy mustaan (tai tummaan) puuroon on ollu huonolaatuinen vilja. Semmoista vilja tuli, jos oli epäedulliset säät. Tämän olen oppinut prof. Harri Mantilalta.