Terävästi-palstalla julkaistaan vierailevien kirjoittajien tekstejä ja Kotus-blogin lukijoiden keskustelunavausehdotuksiin perustuvia blogimerkintöjä. Ehdotuksia voi lähettää palautelomakkeella. Palstan tekstit eivät edusta blogitoimituksen näkemyksiä saati Kotuksen
virallista kantaa.
Muuttuvat sanapainot, muuttuvat yhdyssanat?
Nykyään on tavallista, että yhdyssanoja painotetaan kuin sanaliittoja tai että pääpaino on jälkimmäisessä osassa.
Olen huomannut puhutun kielen sanapainojen muuttuneen.
Nykyään on tavallista, että yhdyssanoja painotetaan kuin sanaliittoja ('vesi'sade,
'radio'ohjelma) tai että pääpaino on jälkimmäisessä osassa ja ensimmäinen osa
on sivupainollinen (,hallitus'ohjelma). Havaintoja tulee tehdyksi
etenkin toimittajien puheesta radiossa ja televisiossa.
Aikaisempi vinkki yhdyssanan tunnistamiseksi
oikeinkirjoitusta varten ei enää päde. Sanapainoa kuuntelemalla opetettiin
ratkaisemaan, kirjoitetaanko sana yhteen vai erikseen. On mielenkiintoinen
kysymys, kirjoittaisivatko kyseiset toimittajat (yleensä nuoria tai nuorehkoja)
sanat erikseen, koska lausuvatkin ne erillisinä, yhdyssanan molempia osia
samalla tavalla painottaen.
Toisinaan tällainen sanojen painotus aiheuttaa hämmennystä
ja jopa merkityseroja. Seuraava esimerkki on Yle Radio 1:n Ykkösaamusta 16.
joulukuuta, kun muuan toimittaja, äänestä päätellen nuori henkilö, luki
poimintoja aamun lehdistä: ”Pukkaako 'porvari 'hallitusta, kysyy – – [se ja se
lehti].”
Kuulijana jäin miettimään, mistä on oikein kyse, jos
kysytään ”pukkaako porvari hallitusta”. Kesti hetken ennen kuin tajusin, mitä
lehdessä luki: ”Pukkaako porvarihallitusta?”
Sama ilmiö esiintyy myös sanoissa, jotka taivutusmuodoissaan
ovat useampitavuisia kuin kolmitavuisia. Sama toimittaja luki aamun lehtiä 31.
joulukuuta näin: ”on saanut 'herä'tyksen”. Sivupainollinenkin tavu sai
pääpainon. Sellaista painotusta kuulee usein, esimerkiksi 'perjan'taina,
'juhan'nuksena.
Oletteko panneet merkille kyseisen ilmiön? Mikähän sen saa
aikaan?
Entä yhdyssanojen oikeinkirjoitusongelmat: kumpi on syy ja
kumpi seuraus? Jos kirjoitetaan yhdyssana väärin, osat erikseen, se myös
äännetään osat erikseen. Vai meneekö se toisinpäin? Yhdyssana äännetään sanaliittona,
ja sen osat myös kirjoitetaan erikseen.
Eikö yhdyssanoja kohta enää ole? Johtaako tämä myös
uudenlaiseen kirjoittamiseen: perjan taina, juhan nuksena?
MARJATTA BYCKLING
Palaa otsikoihin | 6 puheenvuoroa | Keskustele
Huomaan silti listaavani sanoja, joissa pääpaino etenkin ilmeikkäillä puhujilla on usein muualla kuin ensitavulla, ilman että se häiritsisi kuulijaa: erin’omainen, ian’kaikkinen, liki’mainkaan, lähes’tulkoonkaan, nimen’omaan, pahan’päiväinen, päin’vastoin, vihon’viimeinen, yli’maallinen, yli’malkaan.
Toisaalta minua häiritsee, jos kolmiosainen yhdyssana äännetään pilkkomalla se väärästä kohdasta: kevätpäivän’tasaus, pää-äänen’kannattaja, varapuheen’johtaja.
Ymmärrän tavujen painotuksen niin, että kyseisissä sanoissa on aivan luonnostaan sanan toinen pääpaino kolmannella tavulla, ja ilmeikäs puhe saattaa vielä tilanteen mukaan sitä korostaa.
Sen sijaan pidän ihan luontevana painottaa kevätpäiväntasausta siten, että yhdyssanan perusosa saa voimakkaamman painon. Onhan olemassa kevätpäivä tai syyspäivä ja niiden tasaus, eikä päiväntasaus - mutta ei ole pää-ääntä eikä varapuhetta vaan äänenkannattaja ja puheenjohtaja.
Edellä olevaa kappaletta lukiessani tuli mieleen kysymys, taidatkos sen selkeämmin sanoa. En näköjään tainnut.
Olen kysynyt itseltäni, pitävätkö Ylen kuuluttajat meitä pölvästeinä, kun he aina maaliskuisesta tapahtumasta kertoessaan täsmentävät, että kyseessä on kevät- eikä syystapahtuma, ja kesäkuisesta vastaavasti, että se on kesä- eikä talvitapahtuma, jne.
Voisihan vaihteeksi sanoa tähänkin tapaan: Tänään klo … maapallon akseli on suorassa kulmassa auringosta tulevan valonsäteen kanssa. On siis päiväntasaus. Tästä lähtien, puolen vuoden ajan, täällä pohjoisella pallonpuoliskolla päivä on pitempi kuin yö.